25.000 Ro sync © 02.08.2019
La începutul anului 1942, înainte de invazia în Europa,
peste 1 milion de americani au aterizat în Anglia.
Au venit să servească pe alte câmpuri de bătălie.
Cu greu orașele și satele au rămas neatinse.
Salut!
O grămadă de cerșetori, nu? Pariez că abia au coborât de pe vas.
- Te face să te întrebi. - Ce?
Ce găsesc femeile la ei.
** YANKEII ** made by sabian
Yankei!
Jean! Jean! Vino repede!
Iată yankeii. Cu sutele.
De parcă nu aveam destui.
- Mama nu va fi mulțumită. - Dar tu da, nu?
Îmi plac yankeii.
Hei, scumpo, vrei să mergi cu noi?
- De ce nu urci aici cu noi? - E mai mult loc într-o cutie cu sardele.
Da d-șoară, dar nu e așa multă acțiune!
Frumoasă țară.
Uită-te câtă verdeață, Danny. E iarnă și încă e verdeață.
Crezi că au mai mult decât micuța contoloare?
Nu te poți gândi la altceva?
După trei săptămâni de scărpinat de păduchi...
Ești bolnav, Danny. Ai creierul între picioare.
Pauză de ceai. Numai asta aud în locul ăsta nenorocit.
Așa e, sergent. Vrei o ceașcă?
Aduc 210 oameni la datorie în câteva minute.
Vor vrea apă. N-or să bea dacă nu repari țeava.
- E reparată. - Atunci de ce nu curge și înăuntru?
Așteaptă. Până îi dai drumul.
- Asta e bine. - E posibil să-i dai drumul?
- Da. După ce îmi beau ceaiul. - Ai dracu englezi!
De ce nu iei o ceașcă, yankeule? Calmează-te puțin.
Nu-mi spune yankeu. Nu sunt un nenorocit de yankeu. Sunt din Ardmore, Oklahoma.
Salutare!
Dă-mi puțin săpunul ăla.
Hei, iubito!
Dumnezeule!
- Aici! Aici! - Vrei să te uiți la asta?
Dame! Deja mă simt încălzit!
Crucea Roșie o face doar pentru ofițeri.
Deci, nu-ți pune uniforma. Nu vor face diferența.
- Hei! - Aici!
- Bun venit în Anglia! - Mersi, domniță.
- Bun venit în Anglia! - Salut infanteristule.
- De unde ești? - Din Connecticut.
- Bun venit în Anglia! - Mersi.
Stai cu ochii pe gogoașă, nu pe gaură.
Mersi, d-nă.
Boston, Mass.
- Bun venit în Anglia. - Salut, infanteristule.
- De unde ești? - Din Louisville, Kentucky.
Scumpo, pute.
- Ia o ceșcuță fierbinte. - Mersi, domniță.
- Ce s-a întâmplat? - Cred că m-am îndrăgostit.
Cred că ai stat prea mult pe vas.
- Bun venit în Anglia. - Șterge-o de aici.
- De unde ești? - Din Arizona.
- Numele? - Soldat Jacques.
- Numele? - Ruffelo.
Am auzit că ești boxer?
- La Mănușa de Aur. - Să-ți ții mâinile pe aici.
- Numele? - Dyson.
E o țară frumoasă. Un pic cam răcoroasă. Au uitat să-i pună acoperișul.
- Cum sunt femeile? - N-am întâlnit niciuna, încă.
- Când primim pașaportul, d-le? - Ce pașaport?
Mersi, domniță.
Bun venit în Anglia.
Am făcut rost de camion pentru orchestră, sâmbătă.
- Minunat. Mersi. - Pot avea una cu zahăr?
Fantastic. Mersi mult.
- Și tu de unde ești? - Din Burlington, lowa.
- 'Neața, tată. - 'Neața, iubire.
'Neața, Clarrie.
- Imediat vin la voi. - În regulă, iubito.
Oricum, îmi plac calde. Paralizezi de frig în dimineața asta pe bicicletă.
- În ce schimb ești? - De la 9 la 7.
Nu iar. Te sinucizi, asta faci.
Să ai două servicii, e ridicol.
E la fel pentru toată lumea, nu?
- Geoffrey, vino și i-ați micul dejun. - Vin imediat.
- Arati obosit. - Sint, scumpo.
Ai grijă la farfurie. E fierbinte.
- Geoffrey! - Vin, mamă.
- 'Neața. - 'Neața, tată.
- 'Neața, Geoff. - 'Neața.
- De unde ai pălăria aia? - Billy Rathbone mi-a dat-o.
- El de unde o are? - De la "Pește și chipsuri".
- De unde? - De la vânzarea de cipsuri.
Copii duc pește și cipsuri yankeilor în tabără.
- Billy e marele organizator. - Ne plătesc.
- Mă lasă să-l ajut sâmbăta. - N-ai să faci așa ceva.
- Mamă. - Pune șapca aia stupidă de pe masă.
- Mamă! - Dă-o jos, Geoffrey.
- Se poartă bine cu copii. - Zău?
Ți-ar plăcea ca fratele tău să se poarte ca un mic hoțoman?
- Nu zău! - Poate așa te vezi pe tine.
Distracție cu străinii cu mai mulți bani decât cu bun simț.
- Sincer! - Ken al tău ar putea avea ceva de zis.
- Tată. - Sunt doar niște băieți, mamă.
Soldați la mii de Km de casă.
- Ar trebui să le fim recunoscători. - Oh, dar sunt recunoscătoare.
Avem nevoie de tot ajutorul posibil.
Dar trebuie să se poarte de parcă toată țara e a lor?
Mergeți mai departe. Mergeți până la capăt.
Până la capăt.
A dracu ploaie englezească.
- Șofer, înapoi la recepție. - Am înțeles, sergent.
Ce facem cu toate porcăriile astea?
5650-0086-35.
Nici gând. Nu semnez pentru ceva ce n-am primit.
Uită-te pe opis. Ai 10 binocluri.
- Ăsta e binoclu? Haide! - Bine, sunt un pic cam paradite.
Așa e în armată. Ce te așteptai?
Am niște Scotch în camion. Pastrezi tenisii si primesti 2 cutii.
- Încerci să mituiești un ofițer? - Trebuie să plec de aici.
- M-ai șocat. - Patru cutii.
- Șase. - Ăsta-i jaf!
Nu vreau Scotch-ul pentru mine.
Uită-te la acești ticăloși amărâți uzi și mizerabili. Se spetesc muncind.
Sunt oamenii mei. Nu m-aș putea privi în față, dacă n-aș avea grijă de ei.
Ești plin de vrăjeală ca un curcan de Crăciun.
- Tu ești cu "bilele" în menghină. - Bine, șase cutii.
- Mersi. - Mersi și eu.
Cretinule.
- Mai multă ceapă și cartofi aici. - Corect.
Au rămas câteva oase. Dă-le puțină savoare.
- Bineînțeles, Matt. - Lasă țigările.
- O să iau din "pietricelele" astea. -Ce zici de niște șuncă?
Puțină fasole verde...
- Mă întorc mai târziu pentru pepene. - Așa să faci. Următorul.
- Prinde-l! Prinde-l! - Lasă-mă!
- Le avem! - Nu le pierde, orice ar fii.
- Pașapoartele, fraiere. Avem pașapoarte! - Aiurea!
Am auzit că unele fete n-au mai văzut bărbați de ani de zile.
Îți poți imagina? De ani! Grăbește-te! Schimbă-te!
Au așteptat ani, Danny. Cred că mai pot aștepta câteva ore.
Următoarea oprire la Coach și Horses.
Coach și Horses.
- Coach si Horses, tată - Haideti, mai vreti bilete?
Cine nu m-a plătit? Haideți, acum.
Noapte bună, tată. Să fii atent.
- Poftim, d-le. - Mersi, sergent.
- Va fi bine? - Cine, sergentul major?
Nu va gasi Coach si Horses cu capul intr-un buchet.
N-ar putea nimeni.
- Ce-a zis? - Nu știu.
Cât de departe mergeți, băieți? Fără prostii, obraznicule. Te-am auzit înainte.
În oraș, nu? Pentru prima dată?
Ți-a mâncat pisica limba?
Timid. Un băiat foarte timid. Speriat de femei.
- Oh. 2 silingi, te rog. - Le iau eu.
- Ești bine? - Da.
1 de șase pence, doi pennie. Ține, iubire.
Mai vrea cineva bilete, vă rog?
Ai auzit? Mi-a zis "iubire".
Nu cred că era personal.
Ultima oprire. Haide. Toată lumea jos.
Asta e. Mica Americă.
Ultima stație. Haideți, băieți. Toți jos. Asta e.
Până aici am mers.
- Am auzit că aici a fost ceața. E ridicol. - Noapte bună, iubire.
- Ăsta e orașul? - La câteva minute de mers.
- Urmează drumul ăla. - Bine. Mersi.
Hei, frumosule.
- Eu? - Vino aici.
Ține.
Doar în caz că te rătăcești.
Ce zice?
Zice că mergem la film.
În regulă!
- Dacă or să vină, n-o să vorbesc cu ei. - Nu vorbi. Nu mă deranjează.
- Vrei jumătate? Ultima. - Dacă îmi oferi.
Mama o să mă omoare. Macar de m-ai fi intrebat.
Cum aș fii putut? Ei erau în autobuzul meu.
Hei, aici erați.
Scuză-mă.
Haide, haide.
Acesta e un film cu sonor. Leslie Mitchell raportează.
E ultimul film sosit de pe frontul din Burma...
Scuze că am întârziat, dar era așa de întuneric, încât nu-l găseam.
E oprit curentul. Arată-le o lumină și or să arunce o bombă pe tine.
Așa sunt englezii. Răi.
- Numele e Danny. - Mollie.
- El e Matt. - Bună.
- El e Jean. - Încântat, Jean.
Am zis, încântat, Jean.
Te superi? Încerc să văd știrile.
Obiectul acestui atac a fost identificarea
trupelor japoneze, raportate ca ocupatoare.
- Țigări? - Nu.
Oh, da.
- Ai văzut? - Gura!
Matt, trebuie să faci liniște. Ea vrea să vadă știrile.
Pește și cartofi prăjiți de 4 ori, așa-i?
- Le mâncăm acum? - Mor de foame!
Ia-ți singura sare și oțet.
Aici erai, Jean. Nu e nimic pe ele.
Cod și chipsuri, de două ori.
Aici erai, soldat. Dă-ți aia jos și n-o să mai arăți prea rău.
- Nu glumești. - Jumătate de coroană, iubire.
Oh, desigur...
Nu, 2 șilingi și 6 pence. Ia-l deoparte și învață-l.
Ar fi bine să învețe banii, altfel va fi păcălit.
- Tu ce ai fiule? - Pește și chipsuri, vă rog. 36 de porții.
O să stăm aici toată noaptea!
- Mie nu-mi pari a boxer. - Ce vrei să spui?
Știi cum mi se spune? Boom-boom Ruffelo.
Boom-boom!
Serios! Pentru că am forța în ambele mâini.
- Și mai am forța și în altă parte. - Iar glumesti, nu?
Nu ne prea distrăm, nu?
Nu, sunt bine. Serios.
- Ai ieșit cu un american? - Nu.
Poate că asta te deranjează.
O fată care iese cu un american, primește o etichetă de...
Eu nu...
Și familia mea are magazin aici.
- Ne vedem mâine, Jean. - Mollie, așteaptă puțin.
- Matt, ne vedem la cazarmă. - Trebuie să plec.
- Poartă-te frumos! - De ce ți-e teamă?
- Nu trebuie să-ți fie teamă de mine. - Nu mi-e teamă.
Pentru că îți spun, eu ar trebui să fiu speriat.
Gândește-te la asta.
Iată-mă aici, D-zeu știe unde și pentru cât.
Am ieșit cu singura englezoaică reală pe care am întâlnit-o.
E destul de înspăimântător?
Ți-am zis, nu e din cauza ta.
Altcineva?
- Corect. E în armată? - Da.
Trebuia să ne logodim înainte să plece.
Dar nu ești încă logodită, așa că ne mai putem vedea.
Nu înțeleg. Ți-am zis că nu ăsta era esențial.
Mi-ar plăcea să te mai văd.
Ca astă seară. Putem merge la un film, să mâncăm ceva, să ne plimbăm.
Fără mișcări ciudate.
Tu vrei doar o fată.
- E plină pădurea de fete. - Alege-ți una.
Uite, n-ai mai întâlnit pe cineva ca mine înainte.
- Nu asa modest, oricum. - N-am vrut sa sune ca o gluma.
N-am mai intilnit pe cineva ca tine inainte.
Nu sunt așa de specială.
Sigur că ești specială. Cred că fiecare e special.
- Mai întâi, ești un străin. - Oh, înțeleg.
Sunt în America acum? N-ar trebui să ai probleme să-ți găsești drumul spre casă.
- N-am vrut. Îmi pare rău. - Noapte bună.
Așteaptă. Unde pleci?
- E în regulă. E vina mea. - M-ai înțeles greșit.
- Scuze. - Retrag ce-am zis. Eu sunt străinul.
- Nu știu pe unde să mă întorc. - Mergi până dai de monument.
Mersi mult. Unde e monumentul?
Rahat!
De unde îl ai, Annie?
Ultimul nostru băiat l-a adus cu el acasă.
- Acela rănit? - În Africa.
A zis că putea să aducă capul ăla dacă l-ar fi lăsat.
- Iată-vă timbrele, d-nă Shenton. - Putea fi mai rau, Clarrie.
- Puteau fi yankeii. - Mi-aș fii dorit să fie.
Cu yankeii si cu tot. E genul de baieti care imi place.
Bună.
- Te pot ajuta? - E drăguț din partea dvs., domniță.
- E în regulă dacă mă uit pe aici? - Da, bineînțeles.
La revedere, d-nă Shenton.
- Ne mai vedem. - Pa.
La revedere.
Sigur nu pot să te ajut cu ceva?
Da. Aveți... cum le spuneți... agrafe pentru bicicletă?
- Avem. - Le pot încerca?
Desigur. Jean, vrei să ai grijă de Annie, te rog?
Da, mamă.
- Hei! Astea sunt cupoane de haine. - Oh, scuze. Scuze.
- Să ți le trec în cont, Annie? - Da, te rog, drăguță.
Ziua de pensie e marți.
Ar trebui să-mi iau și eu un flăcău d-ăsta. Plătești și nu e nici un pericol.
Nu le găsesc nicăieri.
Nu te urca pe scară, mamă.
- Du-te și vezi de ceaiul tatei. - Mersi, Jean.
Sunt în bucătărie dacă ai nevoie de mine.
În regulă.
O pereche de agrafe pentru bicicletă.
- Vreau să te duc la film. - Nu, mersi.
Ți-am zis deja că am un prieten.
Poate că nu mă crezi. Poate ai vrea să vezi o poză.
Da, ar fi drăguț. Poate ar trebui să o întreb pe mama ta.
- N-ai îndrăzni! - Mi-ar arăta.
- Matt! - Oh, ți-ai amintit numele meu.
Acum te rog, fii sensibil.
- Bine, hai să fim amândoi sensibili. - Corect.
- Cât îți datorez? - Un șiling, vă rog.
- Poftim. - Mersi.
- Sâmbătă, la Ritz, la 8. - Nu, mersi.
- În regulă. Plec. - Zău?
Par genul de tip care cauzează necazuri?
E în regulă. O să mă întorc mâine.
- Bună dimineața, lvy. - E în spate.
Nu prea ești de ajutor stând acolo și holbându-te.
Nu mă holbez, admir.
- Ai venit devreme, nu? - Mereu vin devreme.
Niciodată n-ai băgat de seamă.
Stai să-ți o mâna de ajutor.
- O să te murdărești pe uniformă. - Sunt obișnuit.
Am muncit în timpul facultății de drept, adunând gunoaie.
Credeam că ai spălat vase.
Am făcut-o și pe asta. Am făcut o grămadă de lucruri.
Am săpat șanțuri, cărbune, am condus un taxi.
La telefon, d-nă Helen! E dl. Tim.
- Poți să aduci prazul inauntrus? - Sigur. De aia am venit.
Tim? Devine ridicol.
Nimic altceva decât telefoane. De ce nu ești la școală?
Sunt la școală. Joacă rugger.
- N-ar trebui să joci și tu? - Da, dar... lncerc.
Doar că nu sunt bun la asta.
- Toti ma critică. - Înțeleg.
Fac tot ce pot, mamă.
- Ce ziceți fetelor? - Bună.
- Tocmai au sosit infanteriști noi. - Hei!
Majoritatea sunt copii. lvy, ascultă. Asta e și pentru tine.
Nu le sfărâma inimile. Trebuie să-i bag în mașina de luptă.
- Înainte să începi, ai vrea un ceai? - Nu, mersi.
Înot in lucrurile alea. O să mă duc in sufragerie. In depozit.
E groaznic pentru noi toți. Cum crezi că se simte tata că e plecat departe?
Așa e mai bine.
- Ce mai faceți, d-nă Moreton? - Nu mă pot plânge, căpitane.
Bine.
Da, am să scriu astă seară. Corect. Barba sus.
- Ne vedem în două săptămâni. - Da, bine. Ne vedem atunci.
- Da, pa. - Pa, scumpule.
- Nu pot să cânt când toți se uită. - Îmi place să te privesc când cânți.
Ești atât de supărat pe tine când greșești.
- Asta îmi spune ceva despre tine. - Că nu pot cânta la pian, da?
- Ți-e frig? - Păi, nu e Miami.
Nu trebuie s-o bei.
- Despre ce e vorba? - Am zis nu la ceai.
Sacrilegiu.
- Am primit o scrisoare azi de la Ann. - Oh, trebuie că ești mulțumit.
Peter n-a mai scris de săptămâni. Păi n-a scris, bineînțeles, dar...
A vândut casa noastra.
Chiar așa.
A băgat mobila într-un depozit, și-a luat copii și s-a mutat la familia ei.
- N-a vrut să te deranjeze. - Nu mi-a zis până când n-a făcut-o.
- Nici nu-i place familia ei.. - Poate că nu vroia să fie singură.
Totuși, mă întreb de ce nu mi-a spus.
Tu îi spui totul?
De departe.
Îmi amintesc că am vorbit despre asta.
Când am știut că am să vin aici...
și faptul că s-ar putea să nu mă mai întorc.
- Ar fi copleșită de responsabilități. - E un pic cam pesimist, nu crezi?
Da, cred că ea îi spune realist.
Când Peter a plecat, am decis să trecem peste.
Toți am făcut-o. Trebuia.
Trei ani foarte lungi.
Cum am fi fost dacă nu eram realiști?
- Aici. - Oh! Mersi.
- Poftiți, d-nă. - Bună.
- Ticălosule! - În regulă.
Haide, dă odată!
- Ce s-a întâmplat la Liverpool? - Finală de fotbal!
Haideți, luați ziarul!
- Bună, Jean. - Bună, d-nă Bradshaw.
Hei, frumoaso!
- Bem ceva? - Ce zici de mine?
Grăbește-te! Începe.
- Hei, privește. Îți place aia? - lmi place foarte mult.
- Ce păcat, pentru că eu am văzut-o primul. - Trei.
- Bună , scumpo. Ce mai faci? - Bună.
Avem o problemă. Prostul meu prieten a cumpărat 3 bilete.
- Vrei să vii cu noi? - Nu, mersi.
- Aștepți pe cineva? - Aștept un prieten.
Băiat, fată, ce?
Dă-i d-nei ceva de băut.
- Bea ceva. - Nu, nu beau.
Ce faci? Vrei să-ți rup gâtul?
- Hei! Hei! - Hei, sergent. Bea ceva.
- Vrei ceva de băut? - Matt! Matt, te rog!
Haide! Iisuse!
Oh! Nu e rău pentru un scoțian.
- Ce ziceai că vrei, Tex? - Jumate-jumate.
- O cinzeaca. - 2 cinzeci și un bitter, te rog.
2 cinzeci. Nu e un aruncător slab de dart, Tex, nu?
Devine mai bun în fiecare noapte.
Ce pot face pentru tine, fiule?
Aș vrea o vișinată și o jumate-jumate.
Imediat. Ești nou?
Da. De luna trecută.
- Al dracu de frig, nu? - Frig? Frigul îl suport.
- Cu umezeala nu mă descurc. - O să te obișnuiești.
Peste câteva luni îți vei vărsa plămânii peste noi.
Dulce sau sec?
- Tu ce crezi? - Dulce.
Ai dracu yankei vin aici.
De ce dracu nu cerșești acasă la tine?
D-le, n-am cerut eu să vin în țara asta. Am fost trimis.
Dacă aveți vreo influență, vă rog să mă trimiteți acasă.
Cu cât mai repede, cu atât mai bine.
Vișinată.
Nu-l lua în seamă. Tocmai și-a pierdut băiatul. În Burma.
Câteodată am gura mare.
Spun lucruri pe care nu ar trebui să le spun.
- Cum puteți bea bere caldă? - Ar trebui să fie ușor, cu gura mare.
- 'Seara. - 'Seara, George.
Ăla e restaurantul nostru, acolo.
În apropiere de Tucson, Arizona.
E proprietatea noastră. A lui tata, oricum.
Ăsta e el. Tata și fratele meu, Eddie.
Ăsta drăguț de aici, eu sunt.
Sunt bucătarul pentru aperitive.
- Aperitive? - Hot dogs, hamburgeri, cheeseburgeri.
- Oh, adică gustări? - Da, cred că da. Gustări.
"Adam și Eva pe plută."
Știi ce e asta? Două ouă pe pâine prăjită.
- Ai un zâmbet drăguț. - Mersi.
Ar trebui să zâmbești mai des.
Unde e mama ta?
A murit când eram mic. Nu mi-o mai amintesc prea mult.
După război te vei întoarce să lucrezi pentru tatăl tău?
Nici vorbă.
N-am mai spus asta cuiva, înainte.
Știi ce e un motel?
E un fel de hotel pe autostradă.
Faci popas acolo. Primești o cameră cu baie.
S-a umplut de ele. O să-mi construiesc și eu unul.
Mi-am luat un loc pe canion.
O să nivelez vârful canionului și o să-l construiesc acolo.
E frumos. E un spațiu deschis. Drumurile sunt drepte.
Nu ca aici. Când am ajuns aici, m-am simțit încorsetat.
Oricum, asta am să fac.
- Sunt sigură că vei face. - Voi face.
Și când o să înceapă să meargă, voi face altul.
Și apoi altul.
Și altul.
Prietenul tău, te-a adus aici?
Ken? Da, de când eram mici.
- Îl știi de mult timp? - Am crescut împreună.
Asta ar fi drăguț. Nu mai ai surprize.
Îl iubești?
- El e tot ce mi-am dorit. - Nu asta te-am întrebat.
Am auzit ce-ai întrebat.
Toți îl iubesc pe Ken.
Cred că tot norocul n-a picat în Arizona.
- 'Neața, Sally! - Treci la coadă!
E pentru portocale.
Era și timpul.
Adică cel care a fost ieri aici după agrafe de bicicletă?
Da, mamă. E un prieten.
Mereu mi-ai zis să-mi aduc prietenii acasă. Vrea să te cunoască.
- Nu vreau să-l cunosc. - Cine dracu ești tu?
Jean. Jean.
Îmi pare rău.
- E diferit, mamă. E decent. - Decent! De unde știi că e decent
- Mulți dintre ei sunt. - Cunoști mulți?
Nu, bineînțeles că nu.
Nu înțeleg cum de poți să-l pui pe Ken în poziția asta,
știind ce simt oamenii în privința americanilor.
- Știe de Ken. Înțelege. - De unde știi?
Pentru că în 3 săptămâni nici nu m-a atins.
Intră, dragă!
Aș vrea să aibă un pic de răbdare.
Vin imediat, d-nelor. Încă nu e 8.30.
Uite, Jean. Prietenul tău e departe, în armată.
Nu poți călări doi cai cu același fund.
Ne place sa fim împreună, atâta tot.
Mi-a cerut să-ți spun înainte să-ți spună altcineva.
Nu mă afectează pe Ken sau pe mine.
- Unde vrei să pun asta? - Undeva s-o vadă.
Nu mai vreau ceartă în dimineața asta. Nu mă simt în stare.
- Haide, Clarrie. - Scuze. Imediat.
- Scuze. - Ne-ai luat din timp, nu?
- Bună dimineața. - Mă bucur să te văd.
Bună. Intră, e frig.
Jean. Nu vreau să fiu prejudiciată. Sincer, nu vreau.
Așa că îți poți invita prietenul la ceai, duminică.
Mersi, mamă.
Să sperăm că nu-i va spune nimeni lui Ken.
D-nelor, să începem comenzile, vă rog.
- Mă poți servi pe mine prima? - Eu am fost prima la coadă!
De aceea am vrut să știi...
...vreau să știi că a fost doar un accident
și n-am fost rănit în locuri importante.
...rănit în locuri importante.
Crezi că își va da seama ce înseamnă?
N-ar știi dacă te-ar vedea acum.
Vreau să știe că nu voi putea merge prea bine,
dar încă pot..., știi tu.
Încă poți...
Nu vreau să fiu... știi, prost crescut.
Atunci de ce nu îi spui că încă mai poți face dragoste?
Da.
...a fost un accident și nu am fost afectat undeva important.
Poșta, d-nă Helen!
- Stai jos, îți spun! - Riley! Vino-ncoace!
- 'Neața, Arthur. Ce-ți face nepotul? - Face pe campionul, mersi mult.
- Nimic de la marină. - Nu, nimic.
Mersi.
Stai jos, da?
Majoritatea sunt facturi.
- Uite una de la Tim. - Oh, săracul băiat.
Dacă mă întrebați, cred că cel mai bine ar fi...
"Dragă mamă, lasă-mă să vin acasă. Nu-mi place aici."
"Ma critică pentru că nu încerc din greu la jocuri,
dar fac ce pot mai bine."
"Nu vreau să vă dezamăgesc, dar îmi doresc să mă întorc acasă, așa de mult."
"Nu e locul meu aici. Trebuie să înțelegi. Te rog."
"Cu toată dragostea, Tim."
- Foarte bine. Bine făcut, scumpule. - Foarte bine.
- Ce mai face Anna? - Bine. Trimite scrisori starlucitoare.
Mă tem că Tim mi-a moștenit insecuritatea.
Oh, Helen, în curând se va liniști..
Aveam aceeași problemă cu Patrick când l-am trimis prima dată la scoală, departe.
Nu trebuie să-l lași să renunțe.
Nimănui nu-i place un băiat nefericit, dar nu-l lăsa să renunțe.
Unora le ia mai mult timp decât altora.
Crezi că ar trebui să-l aduc acasă pe Tim?
Nu cred că puștiul ar trebui ținut acolo de dragul tradiției.
E o școală foarte bună. Ar putea să depășească problemele astea.
- Peter și familia lui au mers acolo. - Da, păi Tim nu e Peter.
- Nu crezi în tradiții? - Nu în genul ăsta. Nici tu.
Fă ceea ce simți și nu lua în seamă datoria, responsabilitățile...
Toate lucrurile astea nu înseamnă nimic fără sentimente.
Câteodată te susțin.
Lasă-le. N-o să te distrugi.
Ești fericită?
Îmi place ceea ce fac.
Dormi bine noaptea?
Avioanele mă țin trează.
Ești incredibil de frumoasă, știi?
Mersi.
- Am zis-o multor femei. - Sunt sigură.
Chiar o gândeam, odată sau de două ori.
Nimeni nu m-a surprins ca tine.
Urmează-ți instinctele.
Faci totul atât de simplu.
Provin din oameni simpli.
Mongrels. Noi nu avem tradiții.
Încrede-te în sentimentele tale.
Simt... că dacă te întorci în tabără
și eu ar trebui să mă duc la culcare.
Iar greșești. Nu crede ceea ce simți.
Mersi, John. Mă ajuți, știi?
Gândește-te la mine ca la Crucea Roșie.
Nu lăsa avioanele să te țină trează.
Prima dată când gatești de când ești sergent.
De ce crezi că l-au avansat?
Pe cine o să otrăvești de data asta?
Du-te dracu cu vasul care te-a adus!
Uite! Folosește ouă adeavarate!
- Trebuie că e pentru o fată. - Ce altceva ar merita atâta deranj?
Ați băgat de seamă cât de mult put englezoaicele?
De fapt, nu doar fetele. Toți englezii put.
- Adică cum put? - Nu se spală, așa că put.
- Unii puț, alții nu. - Toți put.
Părul, hainele, tot ce le aparține.
Trebuie să ne obișnuim. Dar tot vor puți.
- Prietena mea nu pute. - Nu mai simți tu.
Nu, am văzut-o spălându-se. Nu mai vreau să aud asta.
În regulă, sergent.
- Ea nu pute. - Bine.
Și chiar dacă ar putii, știi ceva? Mi-ar placea.
- Masa arată minunat, mamă. - E totul în regulă?
- Și șunca? - N-ai băgat de seamă că suntem pe rații?
Să sperăm că o să-i placă, Jean. Geoffrey, du-te și adu niște salată.
E un articol aici despre cei trei băieți Roberts.
Dispăruți când vasul s-a scufundat. Ar trebui să aduc discuția.
Nu spune asta în fața americanului, Jim.
De ce nu?
N-ar fi plin de tact. N-a văzut serviciul activ.
- E yancheu. - De ce nu deschizi ușa?
N-a venit să mă vadă pe mine.
- Bună. - Bună. Vrei să intri?
Mersi.
- Sper că nu am întârziat. - Nu.
Nu, sigur că nu.
- El e fratele meu, Geoff. - Geoff.
Ce mai faci? Bună, sunt Matt.
- Salut. - Pune-l acolo.
Ți-am adus niște lucruri care cred că îți vor plăcea. Bomboane, cărți cu desene.
- Pot să-ți iau haina? - Da, mersi.
- Mamă, el e Matt. - Bună.
- Matt, el e tata. - Încântat să vă văd iar, d-nă.
Mulțumesc că m-ați invitat.
- D-le Moreton. - Ce mai faci, fiule?
- V-am adus asta, d-nă. - Mulțumesc.
- Uite ce am primit. O conservă de fructe. - Foarte drăguț.
- Matthew, nu-i așa? - Da, așa e.
- Ca pe apostol. - Da.
- Sper că nu o să vă supărați, d-le. - Oh, mersi.
Să mă supăr? Nu. Mulțumesc mult.
- Da. - Tu nu-l deschizi pe al tău, mamă?
- Drăguț! - Oh, e minunat!
E făcut cu ouă adevărate, d-nă.
- Tu l-ai făcut? - Da, d-nă. Chiar eu.
Ei bine, e chiar minunat.
Nu cred că îl vom mânca azi, mersi foarte mult.
Avem deja destule.
O să bem asta astă seară, nici un pericol. Mersi.
- Ce mai faceți, d-le Moreton? - Bine, bine.
- E un oraș frumos aici. - Da, așa e.
Frumoasă, frumoasă, țară.
Nu găsim prea des șuncă proaspătă. De obicei e conservată.
E drăguț pentru noi. Ocazie specială, știi?
- Legumele astea sunt din grădină? - Nu, le-am cumpărat.
- Aveți grădină. Am văzut. - Jim e un bun grădinar.
Și noi avem grădină în Arizona.
- Nu m-ai pot să mănânc, d-nă Moreton. - Ți-a plăcut?
- Pot s-o iau eu, te rog? - Nu.
Îmi dai farfuria ta, te rog?
Asta? I-au trimis-o soției de pe front.
Vin cu niște ace și pamblică.
- Tu ai făcut-o? - Da. Ciudat, nu?
- Ce sunt astea? - Medaliile pe care ni le-au dat.
Sunt medaliile victoriei din războiul din 1914-18...
De aceea le spunem ananas.
- Ananas? - Da. Încearcă.
- E bun, nu? - Da, grozav.
Acum o să încercăm asta. Asta e o piersică.
Înțeleg ce ai găsit la el, Jean.
E atent. Foarte plăcut.
Dacă nu era Ken...
Aș fi vrut să știm mai multe despre el.
Asta e, Danny! Omoară-l pe englez!
- Al dracu yankeu! - Pleacă de lângă el!
Sparge-i fața urâtă!
Dă-i! Ține mâinile sus!
Dă-i în burtă! Haide!
Haide, Danny!
În regulă, Danny! Campion!
Ce mai faci?
- Bine. Cât de departe de casă ești? - La 2 săptămâni de libertate.
- Dă-mi chipiul tău. - Uite-l micuțule, dar îl vreau înapoi.
- Bună, d-nă Shenton. - Bună, Ken, dragule. Bine ai venit acasă!
Mersi. Arătați bine.
Ce mai faci? Pot să-ți car geanta?
Să n-o murdărești. E proprietatea guvernului.
Haide, micuțule. Ridică picioarele.
Ești bine, băiete?
Da, sunt bine.
Haide, vino aici.
Păi, Jean, ești fată mare și noi te-am privit cum ai crescut mândră.
Și nu te dăm cu ușurință.
Era nevoie de un tânăr special să ne convingă.
Și Ken here, a făcut-o.
Noi bătrânii, facem tot ce putem acasă.
Dar tinerii, ca aceștia doi, vor duce greul.
Pericolul, separația și grijile.
Așa că, noroc amindurora.
Și să sperăm că războiul ăsta nenorocit se va termina
și să fim iar împreună.
Ridicați paharele pentru Jean și Ken.
- Pentru Jean și Ken. - Tot norocul din lume!
- Felicitări, dragă. - Mersi, mătușă Maud.
Te porți de parcă ar fi singura fată din lume.
Ai auzit că mai sunt pești în mare?
Ca cea de acolo?
E drăguță, dar e cu altcineva.
Noroc.
Scuză-mă. Te superi dacă o invit la dans?
- Tocmai beam ceva. - Doamna e cu mine.
Nu vrea să danseze.
N-am auzit-o pe ea.
Vrei să dansezi cu mine?
Nu, mersi. Sunt cu prietenii.
- De ce nu... - Nu dansezi cu americani?
- Uite, ia-ți viteză... - Nu, nu dansez cu americani.
- Ne distrăm. Lasă-ne. - Nu dansezi?
- Am țigări. Vrei? - Nu, mersi.
Iei țigări de la americani. Ia o țigară.
- Ia câteva țigări. - Mi-a căzut în băutură.
- Poate niște whisky... - Nu vrem.
Băutura e în contul meu!
La dracu!
Haide, să plecăm de aici.
Haide, omule! Mișcă-te! Hai! Hai! Hai!
- Ce dracu se întâmplă aici? - Încearcă aici jos!
Yankei. Yankei.
Haideți! Prin spate! Mai departe!
Jean.
- Jean. - Hei.
- Hei. Ești bine? - Da.
Haide. Avem nevoie de ceva de băut. Să mergem.
- Teddy! Teddy, deschide! - Haide.
- Teddy, vrem ceva de băut. - Haide, nu e aici.
- Teddy! - O să-i trezești pe toți!
- Ridică-te și strălucește, Teddy! - Ești nebun!
Ce dracu se întâmplă aici?
Îți dai seama ce oră e? Ce dracu vrei?
- Vrem ceva de băut. - Sunteți doar voi doi, nu?
- Adu-ne "jumate-jumate" - Bine băieți. Imediat.
Jumate e al meu și jumate a nevesti-mii.
- Rahat! - E pișat.
- În regulă, Eddie! - Așteaptă puțin!
- Oh, Iisuse! - Ia-ți mâinile de pe mine.
Mi se pare că vroiați scandal.
Da, d-le.
Tu ieșeai cu fata lui Moreton?
Da, am ieșit de câteva ori. Nimic serios.
E foarte ușor să te încurci cu o femeie cât timp ești aici.
Dar e țara lor și trebuie să joci după regulile lor,
chiar dacă câteodată nu le înțelegi.
D-le, m-am îmbătat și m-am făcut de râs.
N-am nici o scuză.
Consemneaza-i la unitate o săptămână.
Dacă mai căutați scandal odată, va degradez.
- Da, d-le. - Da, d-le.
Faceți pași.
E drăguț să ai de ce râde, nu?
- Ken... - Ascultă, Jean.
Garajul...
Tata zice că va fi al meu când se termină totul.
Mi-ar plăcea.
Aș putea construi ceva pentru noi, sincer.
Știu că poți. Știu asta.
Ar fi cam monoton, Jean, tu și cu mine. Poate prea monoton.
Dar dacă trecem de asta, cel puțin vom fi siguri, nu-i așa?
Întoarce-te doar? Întoarce-te întreg.
Hei, unde mergeți? Nu-s așa de ieftine ca noi, în Londra.
- Nu te invidiez prea mult. - Să-ți trimit una de Crăciun?
Nu, mersi. Mai bine m-aș întâlni cu japonezii.
- Ken... - Nu te îngrijora.
Noul lot la care mă alătur, nu e din începători. Sunt trupe antrenate.
E mai bine decât la infanterie, nu?
E ceva ce aș vrea...
Te iubesc, pustioaco. Fii fericită...
- Nu-ți cer nimic, corect? - Ken, te rog.
- O să mă gândesc la tine în fiecare minut. - Ken, ai grijă de tine.
- Ai grijă de tine. - La revedere.
- Nu uita să-mi scrii. - La revedere.
Pa.
La revedere!
- Ne vedem curând! - Pa!
Înghețată!
Tuturor le place înghețata.
Vrei înghețată? Avem înghețată.
- Hei. - Hei.
Te distrezi?
D-nelor și d-lor, suntem aproape să spunem la revedere lui 1943, și salut lui 1944
în 10 secunde.
9, 8, 7, 6...
5, 4, 3, 2, 1...
La mulți ani!
La mulți ani, Jean.
La mulți ani.
made by sabian
- Unde suntem? - ln Londra. Am venit special.
- La mulți ani. - La mulți ani.
- Pentru prietenii absenți. - Pentru prietenii absenți.
- La mulți ani. - La mulți ani.
La mulți ani.
- Mă duc eu. - Nu, e în regulă, lvy. Răspund eu.
- 348. - Bună.
Oh, bună!
Am vrut să fiu primul care îți urează An nou fericit.
An nou fericit. Unde ești, John?
La birou.
Aș fi vrut să nu fii la datorie. Ar trebui să sărbătorim undeva.
A fost o mică manevră din partea mea.
Așa a fost?
Am luat puncte pentru voluntariatul din această noapte.
Așa ai făcut?
Mai mult, dacă nu pot fii cu tine, curând aș fi singur.
- An nou fericit, Helen. - An fericit, John.
- Noapte bună. - Noapte bună.
Scuză-mă.
- Uite-ți berea. - Mai vreți bilete, vă rog?
- Gura! Tocmai sunam pentru schimbarea lui. - Folosind asta?
Nu, ia-l de aici. Sunt fericită.
E un băiat mare pentru un flăcău așa de mic, nu-i așa?
- Parcă aș sta pe o pompă. - Ești dezgustătoare.
Știi ce ai, Matt? O bombă cu ceas.
O să-ți zboare capul când o să-și dea drumul.
Abia aștept.
Ți-am adus o bere. Te superi dacă mă așez aici.?
Hei, albul ăla nu e de la popotă?
Uite-l cântând! La dracu!
Vreau să dansez.
E grozavă, nu-i așa?
Da! Haide, Charley!
Vino încoace, băiete!
Dați-l afară de acolo. Scoteți-l de pe scenă.
- Lăsați-l să danseze. - Nu cred că d-nele vor asta.
- Nu contează. - Nu văd nici o doamnă.
- Lasă-i să danseze. - Tu vezi vreo doamnă?
- Potolește-te, bine? - E beat.
Tot ce văd sunt târfe, dansând cu un negru.
Ia-ți mâinile de pe mine!
Bine cioară! Vino-ncoace!
Haide. Dansează cu mine pentru ultima dată.
Asta e. Haide.
Vă rog, faceți ordine. Eliberați ringul.
Opriți-vă!
La dracu!
Te pot face praf, albule!
Tâmpiților!
Țineți-l peste margine.
Te vom impresiona.
Trebuie să învățăm ciorile ca tine să stea la locul lor. Dansează asta.
Doar dansam cu ea.
Ce e asta?
- E Poliția Militară. - Rahat.
Hei, ține-l, omule.
Potoliți-vă. În regulă.
Niciodată n-am crezut că o să mă buucr la vederea Poliției Militare.
Îl caută.
L-ar fi ucis pentru că dansa cu o fată albă?
În unele locuri nu poți face asta.
- Și tu crezi în asta? - Ai văzut ce s-a întâmplat.
Haideți să plecăm de aici.
Haide, Mollie.
- Scuzați-mă, vrea cineva să danseze? - Vrei să dansezi?
Haide.
Da.
Dansezi?
Vrei să mă lași în pace?
O să te las în pace. Doar continuă să mergi.
Scuze, d-le. Nu mai luăm comenzi după miezul nopții. Doar pentru rezidenți.
- E Ajunul Anului Nou. - E Anul Nou.
- Am avut o extensie până când... - De 10 minute tot te-am chemat.
- Zău? - Da.
Nu te-am văzut.
Noapte bună, Comandorule! Toate cele bune. Să nu ne uiți.
Îmi pare rău, d-le. Asta e legea, știți.
- Care lege? - Ar trebui să fii invitat.
- Rămâi cu noi la hotel. - Cu băutul după program.
An nou fericit!
- Noapte bună, d-nă Moody. - Somn ușor, colonele.
- Ann ou fericit și ție. - Și ție. Toate cele bune.
- Să sperăm. - Ai o cameră?
Dacă ar fi depins doar de mine, n-aș... Pardon?
- Aveți o cameră? - Matt, nu e necesar.
- Cred că putem găsi una. - Bine. Aș vrea o cameră.
Da, d-le. Cu un pat sau...
- Cu un pat. Acum sunt rezident? - Da, d-le.
- Bine. - Ce doriți de băut?
Un whisky dublu ca să meargă cu camera
și o vișinată pentru d-na.
Vă rog.
- Cu plăcere. - Mersi.
Îți place s-o faci în felul tău, nu?
Am nevoie de băutură.
Am rămas cu tine pentru că n-am vrut să fac o scenă.
Dar dacă mai faci odată...
- Ce-o să faci? - Am dansat cu alt bărbat...
Nu doar ai dansat. Ți-ai demonstrat punctul de vedere. Nu era un altul.
Nu, e genul pe care permiți să fie bătut de moarte...
Tipul a intrat aici cu ochii larg deschiși.
Știa ce face. Era un negru cu o albă.
- Știa cum e, Jean. - Nu e așa.
Aici nu e Alabama sau altceva.
- Și tu stăteai acolo. - Nu puteam face nimic.
Nici n-ai încercat.
Poftim. O cheie, un Scotch și o vișinată.
Îmi pare rău, Nu mai pot să vă dau. Whisky e puțin, știți.
- Păstrează-i. - Mersi, d-le.
Chemați-mă dacă mai doriți altul.
Uite, Jean, m-ai scos din Arizona,
care nici nu era stat acum 50 de ani,
m-ai aruncat într-un oraș construit de romani
și te aștepți să mă port cum ai vrea tu.
Aș vrea să te porți ca în Arizona.
Da, ai vrea.
Nu știu dacă mă pot schimba. Nici nu știu dacă vreau.
Suntem oameni diferiți, Jean.
Poate vorbim la fel, arătăm la fel, dar nu suntem la fel.
Și îmi place.
- De ce nu o lăsăm baltă? - Pentru că nu vreau.
Nu vreau să pierd ceea ce am.
Pot încerca.
Pot încerca, Jean. Asta e tot ce îți pot promite.
Termină-ți băutura și du-mă acasă, te rog.
Bine.
Păcat să pierdem o cameră bună.
- Acasă. - Acasă. Bine.
La revedere, Anna. Să fii cuminte.
- Trenul tău pleacă din Manchester Central. - Știu, mami. Mi-ai spus.
Ai grijă de ea. Trenul pleacă din Central.
O să fie în regulă.
Sus fruntea.
O să râdem de toate când tata se va întoarce acasă, o să vezi.
- La revedere. - Să aveți un trimestru bun, amândoi.
Fiți cuminți, fetelor.
Ia-ți haina și pălăria. Meregem în excursie.
- Nu pot. Am multe de făcut. - Lasă-le, vrei?
Muncești prea mult.
Mi-am luat liber. Și tu ar trebui.
- Ce propui să facem? - Propun să mergem în Irlanda.
- De ce mergem în Irlanda? - Strict secret.
- Ai mai fost vreodată? - Nu. Mereu am vrut.
Haide, să mergem.
'Neața, amice! Ce mai faci?
Ai adus că de obicei? Nylon, bourbon, țigări?
Mai avem puține țigări. Cineva ne-a furat.
- Ne vedem în 6 ore. - Ai 10 minute.
Ce?
Trebuie să plecăm înainte să se întețească vântul.
E timpul să bem ceva repede.
Băieții mei au nevoie de 6 cutii de burbon.
Ce altceva?
Tot ce îmi trebuie e un săpun.
- Ce ziceți, băieți? - Salut, Căpitane.
Nu e rău, nu?
Într-adevăr, strict secret!
Nu înțelegi. Războiul n use duce doar cu bombe.
Cu ce vă pot ajuta?
- Ce dorești? - O ceașcă de cafea, vă rog.
Eu vreau o sticlă de bere rece.
- Îmi dați și o Coca-Cola? - Vă putem da tot ce avem.
- Adu-mi niște mărunțiș. - Aș vrea niște ciocolată.
Tot ce e aici merge doar la generali și la corespondenții de război.
Tot ce fac e să le deviez puțin și la oamenii obișnuiți.
- Democrația în acțiune. - Acum faci mișto.
- Noroc. - Sănătate.
- Nu aștepți să vezi dacă câștigi. - Știi care ar fi șansele?
Ultimul care a învins mașinăria, a fost Al Capone.
- Le-am adus din Havana, Cuba. - Cum de nu există ruletă?
Lucrăm la asta.
- Mai dă-mi câțiva. - Nu știam că ești jucătoare.
Nici eu.
D-zeule!
Oh, Doamne!
Da!
- Fantastic! - Totul ține de atitudine, știi?
Bun venit în America.
Mersi.
- Pentru ce? - Că mi-ai arătat Irlanda.
- Mamă. - Ce faci aici sus, Jean?
- Avem de deschis magazinul, drăguță. - O să sun doctorul.
Nu e nimic cu mine. Stomacul îmi face figuri, atât.
Din cauza porcariilor pe care le mâncăm pe timp de război.
Ai vrea să te duci și să ai grijă de magazin, drăguță?
- Sunt mii. - Da. Gândește-te că toți vor chipsuri.
Dacă luăm 2000 de comenzi odată, o să facem avere.
- Eu o să aduc marți, vineri și sâmbătă. - Ba nu.
Eu o să fac marți, vineri și sâmbăta. Tu luni, marti și miercuri.
Bun venit în Anglia. Gogoșile sunt aici și zahărul e acolo.
Tim! Tim!
Tim, Ce s-a întâmplat?
Nu mă mai întorc acolo.
N-o să... mă faci să mă întorc, nu?
- Nu. - Urăsc locul ăla atât de mult.
- Oh, scumpule. Îmi pare rău. - Nu mai suport.
Ce s-a întâmplat? Povestește-mi.
Al doilea pluton, gata? Loviți!
Al treilea platon, pe locuri. Dați-i drumul.
Prindeți-i!
Haideți, păsăricilor. Pe burtă! Haideți!
- E grozav, nu? - Mișcați-vă!
Țineți-vă fundurile jos! Țineți-le jos sau veți muri!
Titchwell, ai cel mai mare fund pe care l-am văzut! Mișcă-te!
Hei!
- 1, 2, 3, 4! - Ascundeți-vă! Repede!
200 de grame de cașcaval. Dulceață, d-nă Shenton?
- Aveți cremă de ghete? - Da, dar trebuie să vă așteptați rândul.
- Ce fel? - Ai de prune?
Ciorapi? Sutiene?
Ai nimerit magazinul nepotrivit.
- Poftim dulceață. - Aveți vederi?
- Nu vezi că e ocupată? - Jean.
- Aveți ceva cu numele orașului? - Cum se numește locul ăsta?
- Jean! - În regulă, tată!
Vezi ce vrea. Mă ocup eu de restul. Sunt în starea adecvată pentru ei.
- Mersi. - Ești următorul. Ce vrei?
- Fierbe supa. - De ce n-ai oprit-o?
Maică-tii nu-i place să mă vadă în bucătărie.
- Mama e în pat. - Oh, nu.
Oh, Clarrie. Dragă, întoarce-te sus.
- Credeam că te odihnești. - Cu toată aglomerația asta?
Ce ai acolo? Un târg de vite?
- Magazinul e plin de yankeii noi. - Zău?
- Cine servește? - Geoff și d-nă Shenton.
Vroiam să-ți aduc asta sus.
- Jean, unde sunt lamele? - Imediat.
Ia-ți pastilele.
Da.
- Unde te duci? - În Newport News.
- E în America? - Sigur că e!
- Ia-ne și pe noi! - Putem veni și noi?
- Hei, băieți vreți portocale? - Da!
Dă-mi mie primul.
Copii, vreți conserve cu fructe?
- Da. Aveți cu piersici? - Bineînțeles! Prinde!
Vine!
Ai vrea să fii pe vasul ăla?
La revedere, copii.
Aș vrea să fiu în el cu tine, odată.
Să te duc acasă să-l cunoști pe tata.
Cred că te-ar plăcea.
Nu știu cum, dar te-ar plăcea.
- Hei! - Hei!
Cred că ar trebui să mergem în New York prima dată. Ce crezi?
Da, o să mergem. O să stăm într-un hotel la
modă, o să vedem spectacolele de pe Broadway.
O să străbatem țara în lung și-n lat.
Vom merge... în Phoenix prima dată.
Apoi vom lua alt tren spre Tucson.
O să-ți arăt deșertul primăvara. Oh, Jeannie.
Florile de cactus sunt foarte drăguțe.
Mi-ar plăcea să le văd.
Bine. Am stabilit o întâlnire.
E drum lung.
Da. E drum lung și până la colț, câteodată.
Știu.
Dar ăsta e diferit.
Dacă mama n-ar fi fost așa de bolnavă.
Nu pot pleca de acasă acum, chiar dacă aș vrea.
Cred că te poți face orice vrei.
Mă pricep la cai, dar despre biciclete nu știu nimic.
Mamă, ce s-a întâmplat? Ce s-a întâmplat?
Ken. A fost... ucis.
Sora lui v-a veni aici.
Au primit o telegramă care spunea că... a fost ucis în misiune.
Sper că ești mândră de ce ne-ai făcut.
- Mă scuzați, d-nă? - Băiatul ăla știa.
Știa de tine și de ceea ce îi faci pe la spate.
A trăit pentru tine, Jean.
N-a mai vrut să se întoarcă. Știi asta, nu?
E ca și cum voi l-ați ucis.
Va trebui să tariesti cu asta tot restul vieții tale.
Greșiți.
Îmi pare rău, dar greșiți.
Pleacă, fiule.
Cel mai bun lucru pe care îl poți face acum, e să... pleci.
- Jeannie? - O să fiu bine. Ne vedem mâine.
Oh, da. O să-l vezi mâine și poimiinie și tot așa.
Asta sperați amândoi, nu?
Mamă, n-ai nici un drept să spui asta.
Îmi pare rău.
Jeannie, ne vedem mâine.
Oh, Jean, n-am să-ți mai văd copii acum.
N-o să-i mai văd. Știi asta.
N-am să pot să-i privesc, Jean.
Jean.
Ken a murit. Știai?
- Ne-au spus. - Da, știu.
Dar cred că ar trebui să te întorci în pat.
E foarte târziu.
Trupele americane continuă să sosească în Marea Britanie.
În timp ce Germania speculează în legătură cu locul și cu timpul
ales pentru invazia Europei,
trupele continuă masarea în pregătirea invaziei.
Mă scuzați că v-am făcut să așteptați, d-le.
Da, o cameră la primul etaj.
- E prima dată când veniți la noi? - Nu.
Mă bucur că m-am întors.
- Parcați mașina. - Da, d-le.
- V-ați rezervat cameră? - Da.
Mă întorc după bagaje imediat.
- Cum e vremea? A fost bună? - Foare bună. Pe aici, d-le.
Mi-a spus un amic că ăsta e un loc retras.
Vrei să-ți întinzi puțin picioarele.
Anglia e o țară incredibil de frumoasă.
- Aici e Wales. Anglia e în partea cealaltă. - Asta trebuie să fie marea Welsh.
- De fapt, e marea Irlandei. - Marea Irlandei?
Asta înseamnă că Irlanda e aici, nu?
Nu m-a iubit nimeni niciodată pentru orientarea mea.
Îți amintești Irlanda?
N-am s-o uit niciodată.
Ce fată frumoasă.
Țară frumoasă, fete frumoase.
- Crezi că e americancă sau englezoaică? - Contează?
Îmi place să cred că noi le avem pe cele frumoase.
- Ar putea fi o fată drăguță. - Sper.
- Ar putea fi teribilă în dragoste. - Ar putea fi.
Mă simt vinovată.
- Pentru Peter? - Pentru venirea lui în modul ăsta.
Înțelegi?
Da.
Poate că nu sunt femeia lumii...
Păi...
Ai crede că a cumpărat altă pereche de ciorapi.
Dar el îi va cumpăra, nu?
Sper.
Îmi pare rău.
Mersi.
- Ți-a plăcut prânzul.? - Nu mai era pește.
- Ar fi trebuit să luăm plăcintă vegetală.
Ce e?
Mă gândeam ce bine ne-am fi distrat dacă
fiul tău ar fi fost bun la jocuri.
- Mersi că ai venit. - Am fost onorat.
Vroiam să fac ceva.
Matt, hai să plecăm.
Te rog. Ia-mă de aici.
Bine.
Mersi, d-le.
- Ce i-ai spus mamei tale? - Că stau la mătușa Maud.
Frumos loc ai aici.
Esi sigură?
Sunt sigură.
Mereu te-am vrut. Oh, te vreau.
Nu mă părăsi, Matt. Nu...
Te rog, Matt. Nu.
Ce s-a întâmplat?
Ce s-a întâmplat, Matt?
De ce te-ai oprit?
Nu știu.
Chiar nu știu.
Ești speriat.
Nu mă iubești îndeajuns.
Hei, nu.
Nu.
Nu plânge. Nu plânge.
Vrei niște gumă?
Start!
- Ce mai faceți? - Felicitări.
D-zeu să vă binecuvânteze pe amândoi.
Mă întorc imediat.
Ce mai faci?
Nu uita, Danny. E doar un împrumut, știi?
- O vrem înapoi. - Cu câțiva copii americani.
Tu ești următoarea, nu Jean?
Poftim. Uiteți băutura.
Haide, Danny, Dansează cu soacra ta.
- Vrei să dansezi? - Nu, ar trebui să dansezi cu mireasa.
- Nu te superi? - Nu.
Haide.
Haide, Jeannie.
Jean?
Jeannie?
Danny și Mollie au primit telegrama ta.
- A însemnat mult pentru ei. - A fost o nuntă frumoasă?
Da, păreau fericiți.
- Să sperăm. - Amândoi vor merge împreună, nu crezi?
- Să fie fericiți. - Mollie mereu a avut o inimă de aur.
Am auzit-o pe Jean alergând. S-a întâmplat ceva?
N-am vrut să rănesc pe nimeni.
Știu. N-a fost vina ta.
N-am nimic împotriva ta, să știi.
Orice am făcut, am făcut-o să-mi protejez familia.
Tot ce vreau e că Jean să fie fericită.
Da, d-nă.
Ai grijă de tine, oriunde te vor trimite.
Da.
Da, aveți grijă de dvs.
Încercați să vă odihniți.
Las-o în pace, vrei fiule?
Cred că vrea un pahar de apă, d-le Moreton.
Corect. O să mă duc s-o văd.
- Ne mai vedem, fiule? - E greu de spus, d-le.
Nu știu.
Oricum, toate cele bune.
De ce m-ai urmărit acasă?
Pentru că te iubesc.
E doar vorbărie.
A fost doar vorbărie, nu?
Despre noi în Arizona.
Nu te-am mințit.
N-am vrut pe nimeni așa cum te vreau pe tine.
- Trebuie să crezi asta. - De ce?
De ar trebui să te cred?
Îmi aduc aminte, când eram copil...
mă trezeam noaptea, speriat.
Nu pentru că era întuneric, ci pentru că nu știam unde eram.
Așa am simt acum.
A fost prea repede. Mult prea repede.
Nu aș putea să te las aici, poate cu un copil... cu ea sus, cu Ken.
Nu știu dacă mă mai întorc.
N-aș fi putut face asta.
Alții da.
Nu dau doi bani pe ce fac alții.
- Am viața mea de condus. - Nu încerc să-ți conduc viața.
Dar eram gata să risc totul...
și tu nu.
Nu, nu eram pregătit pentru asta.
Nu ești pregătit pentru mine.
Nu.
Nu așa, nu încă.
Mai bine ai pleca.
Da.
Ai grijă de tine.
Asta mi-a zis și ea.
- Nan, la mulți ani. - Mersi.
E marmeladă de morcovi.
Ce mai zici?
M-am gândit că ar fi bine să-ți înapoiez cărțile.
Ai fost o librărie minunată.
Am niște vești proaste. Nu-ți mai pot împrumuta camionul.
Nu-i nimic. O să ne descurcăm.
Asta înseamnă că ne părăsești.
Păi nu te așteptai să înceapă fără mine, nu?
N-am destule programe pentru toate scaunele.
- Ar trebui să mai fie în hol. - Bine.
- Cum merge? Pari fericit. - Sunt. Tata va veni într-o lună.
- În sfârșit am primit o scrisoare. - Asta e grozav.
- În sfârșit am primit și de la Ann. - E în regulă?
Da, e bine. Copii sunt bine.
Va fii mai bine cu familia ei.
Și vrea să divorțeze.
- Îmi pare rău. - Inima mea nu e zdrobită.
Dura de mult timp.
Peter vine acasă sâmbătă.
Cred că n-o să-l întâlnesc.
Cred că trebuie să mă întorc în tabără.
Să nu lași să ți se întâmple ceva, da?
Putem începe de la "English Suite" de Parry, vă rog?
Hei!
- Dă-i asta soțului meu, te rog. - Nu pot. Toți sunt consemnați la bază.
Să văd ce pot face, d-nă. Bine?
Asta e. Lăsați-l jos, băieți.
Geoff! Pleacă yankeii.
Haide. Vor da tot ce au.
Nu pot. A murit mama.
Haide. E ultima ta șansă.
La revedere. Mersi pentru tot.
Ține. Să ai grijă de el, da?
Ciocolată. Cine vrea ciocolată?
Da! Cinci! Dă-mi-o mie. Betty Grable, ești a mea!
Mișcați-vă și treceți în camioane.
Ține, puștiule. Cheltuie-i pentru mine.
- O să-i împarți cu mine? - Nu.
- Ne vedem la biserică. - Sunteți foarte drăguță. Mersi.
Ai grijă, Annie.
Nu ți-a trimis nici una?
La revedere, băieți.
Baftă, băieți.
Pleci milogule? Nu vezi asta?
Uite, are 4 luni. Nu l-ai văzut niciodată!
Unde e Ernie? Ernie! Trebuie să-l găsesc pe Ernie!
La revedere!
La revedere! La revedere!
Aici! Hei, Danny!
- Danny! - Coboară.
- Haide, Ted. - Mersi că ai venit, mamă.
La revedere, mamă.
- Ia-o ușor, Ted. - La revedere.
A fost o înmormântare drăguță, Jim. Ai făcut-o mândră pe Clarrie.
- Fiul meu, Tim. - Anna își cere scuze că n-a putut veni.
Jean, dragă. Ai un pachet. E acolo.
Dacă vreți să intrați, sunt prăjituri și sandwichuri.
Dă-i drumul. Du-te după el.
- Mă descur eu aici. - Bine, tată.
Te rog, te poți opri?
Te rog, oprește-te!
- Mă luați și pe mine? - Așteaptă, caporal.
Mă luați și pe mine? Trebuie să ajung la gară.
- Urcă. - Mersi.
- Pa! - Pa!
Unde e Ollie?
Te rog! Trebuie să ști unde e.
Băieți, jos din camion.
Jimmy!
Baftă!
Pluton, stai!
- Țigări, d-nă? - Nu, mersi.
Hei, să facem o poză pentru posteritate.
- Zâmbiți băieți. Spuneți Eisenhower. - Eisenhower.
- Ia-o ușurel. - O iau cum pot.
Ne vedem în Hoboken.
Scuzați-mă!
Scuzați-mă, vă rog.
Trebuie să fie pe undeva.
Mollie!
D-nelor, zona aceasta e limitată. E destul până aici.
Îmi pare teribil de rău. Trebuie să trec. Scuzați-mă.
Jeannie! Jean!
Mollie! Mollie, i-ai văzut?
- Nu! Jean! Haide! Trebuie să trec! - Mollie!
Scuze.
- Mollie, i-ai văzut? - Oh, e fără speranță, fato.
Nu l-am văzut pe Danny de o săptămână. Nu mi-au permis. Haide.
- Scuzați-mă, vă rog. Sunt gravidă. - Scuzați-ne.
Scuzați-mă, vă rog. Sunt gravidă.
E jumate de oraș aici.
Îmi pare rău, d-nelor. Nu aveți voie.
- Dar sunt gravidă! - Felicitări, dar tot nu aveți voie.
- Încep să plece, Mollie. - Îmi pare rău.
- Unde îi mai putem vedea? - Va trebui să vă întoarceți.
Să căutăm alt loc.
Scuzați-ne. E gravidă.
Jean, acum sau niciodată! Haide!
- Scuzați-mă. - Presupun că sunt în tren.
- Nu te mai panică și continuă să cauți. - Oh, Mollie.
La revedere!
- Jeannie, unde sunt? - Nu știu.
- N-a primit tortul. - L-a primit.
Sunt aici.
Haide puștoaico.
Închide ușa aia!
Haide.
- Uite-le! - Ți-am spus eu!
- Jeannie! - Mollie! Mollie!
Matt! Matt! Îmi pare rău! Îmi pare rău!
- Ai grijă de copil. - E în regulă!
- Bine. - Te iubesc!
- Ai grijă de copil! - O să mă întorc!
made by sabian sabian.ro@gmail.com
Tanks to Yve for that movie.